Lafayette? Kuuntelitko yhtään, mitä minä sanoin äsken?
Anteeksi, että pakotin sinut noituuden pariin liian aikaisin.
Luulin auttavani sinua, mutta teinkin samalla tavalla kuin ukki.
Olit oikeassa, rakas.
Meidän pitää pysyä erossa sellaisista voimista.
Ne ovat liian vahvoja. Tai sitten me olemme liian heikkoja.
Vannon korkeamman voiman nimeen, mikä se sitten onkin, –
että jos haluat, voimme elää tästä lähtien ilman noituutta.
Hei.
Onko kaikki hyvin?
On.
Syö nyt. En paistanut aamupalaa pekonirasvassa niin kuin sinä, –
mutta panin parastani.
Nähdään töiden jälkeen.
Lafayette?
Huomenta, Sook.
Saitko nukuttua yhtään?
Hermoni ovat riekaleina.
Ihme, ettemme kilju pehmustetussa huoneessa kokemamme jälkeen.
Tara.
Uskotko, että mummi on taivaassa?
Olen aina ollut ateisti.
Mutta jos taivas on olemassa, Adele Stackhouse on siellä ohjissa.
Miksi sinä tuollaista mietit? – Sain Marnien avulla yhteyden mummiin.
Luulen ainakin, että se oli mummi. Hän varoitti minua Antoniasta.
Hän varoitti myös rakastumasta Ericiin. – Hän oli sukunne fiksuin.
Minusta on tuntunut koko aamun, että mummi on läsnä.
Ai että hän katsoo perääsi? – Ei, vaan...
...että hän on oikeasti täällä.
Tunne on kai viimeaikaisten tapahtumien jälkivaikutusta, –
mutta en pääse siitä eroon.
Mitä hän sanoisi, jos olisi täällä? – Pitää olla huomaavainen.
Ja suojautua auringolta. – Ja pysyä erossa vaikeuksista.
Vedämmekö me hulluja puoleemme? – Toivottavasti emme.
Kunpa saisin elää vanhaksi –
ja istua kuistilla lastenlapset sylissäni auringonlaskua ihaillen.
Toivon, voin liittyä silloin seuraanne.
Minäkin toivon sitä.
Hän oli kiero paskiainen, mutta silti pohjimmiltaan hyväsydäminen.
Olin yksi harvoista, jotka pääsivät näkemään sen.
Kiitos, että tulitte. Veljeni olisi arvostanut sitä.
Hän sanoi: "Oli onni, että Sam ampui minua, rouva Fortenberry."
"Ilman sitä en olisi tutustunut teihin enkä löytänyt Herraa."
Kultainen poika.
Ei toki pidä unohtaa, että hän vei minulta vaatteita ja koruja.
Jopa yhdet alushousut. Ja kengät, jotka panin aina mieluiten kirkkoon.
Olen pahoillani.
Kukaan ei opettanut Tommylle, miten rakastetaan satuttamatta.
En edes minä. – Kukaan ei ole tainnut opettaa sitä sinullekaan.
Kukin tekee parhaansa omista lähtökohdistaan.
Tuon sinulle myöhemmin kuulua siankamaralaatikkoani.
Ei teidän tarvitse, rouva Fortenberry. – Älä höpsi.
Tommy ei ollut lihaani ja vertani, mutta hän oli kuin oma poikani.
Sano minua äidiksi. Meillä ei ole enää muuta perhettä kuin toisemme.
Jason Stackhouse, olet hyvä ihminen. Olet sinä!
Turpa kiinni.
Moi, Jason! – Terve, kaveri.
Mitä puuhaat? – Paiskin hommia.
Mikä meininki? – Otan rennosti. Nätti päivä.
On kyllä aika kosteaa.
Onko joku kuollut? – Ei.
Meidän täytyy jutella.
Laskisitko ensin tuon käsistäsi?
Olemme olleet ystäviä iät ja ajat.
Muistatko tämän?
Harrastin seksiä Jessican kanssa.
En heitä läppää. Kunpa heittäisinkin.
Miten? – Outo kysymys. Ensin olimme lähetyssaarnaaja–asennossa.
Sitten panin takaa, ja lopuksi hän oli päällä.
Emme tehneet mitään pervoa.
Miten sinä saatoit? Sama se, miten panit naistani.
Anteeksi. Hän ei kyllä ollut enää silloin naisesi.
Sanoit, ettet halua enää nähdä Jessicaa. – Haista paska!
Noin ei tehdä ystävälle. Olisit saanut ihan kenet vain!
En ole samanlainen kuin sinä. Jessica oli minulle kaikki kaikessa.
Join Jessican verta.
En saanut häntä mielestäni. Yritin hillitä itseni, mutta niin vain kävi.
Älä selitä. Teit valinnan, joka oli itsekäs ja ihan perseestä!
Perille meni, Hoyt. Perille meni.
Himosi menevät jopa parhaan kaverisi edelle.
Jess ja minä rakastimme toisiamme. Sinä et ikinä koe vastaavaa, –
koska sisältäsi puuttuu jotain.
Anteeksi.
Lafayette.
Tiedän, että kuulet.
Sinun on pantava Marnielle hanttiin.
Luulet, että pikaruokakokkisi pystyy panemaan minut aisoihin.
Hänen kehonsa on toki nuorempi ja vahvempi kuin omani oli, –
ja hänellä on väkeviä voimia, joita hän ei tosin hallitse, –
mutta hän ei ole Antonia.
Olit arka ennen kuin Antonia valtasi sinut.
Kommunikoit kuolleiden kanssa, koska he olivat ainoita ystäviäsi.
Halusit tulla vallatuksi, koska tunsit olosi yksinäiseksi.
Avuttomaksi.
Pidin sinua ystävänäni. Luotin sinuun.
Sinä erotit minut ja Antonian! – Hän halusi lähteä.
Antonia tiesi, että kävit sotaan, koska janosit valtaa.
Sinulla ei ole oikeutta lausua Antonian nimeä, petturi!
Antonia oli sankari –
toisin kuin pelkurimainen Lafayette, joka piti vallata väkisin!
Jesus, tää ämmä on voimakas ja murhanhimoinen!
Jos haukut vielä minua ämmäksi, syötän sinulle oman silmämunasi.
En tunne kipua, toisin kuin sinä. – Älä satuta Lafayettea.
Teemme mitä tahansa. Kerro, mitä haluat.
Haluan sen, mitä olet perinyt isoisältäsi.
Sen, mitä olet karttanut koko ikäsi.
Haluan taikavoimasi, brujo.
Kaikki voimasi.
Hei, Arlene. – Hauskaa halloweenia!
Onko se tänään? – Saako olla käsileipä?
Olemme zombeja. Ne ovat nyt suurinta huutoa. – En tiennytkään.
Varvaskaulakorusi on tosi hieno. Onko Sam töissä?
Taivas, Sookie ei ole vielä kuullut.
Sam. Tulin hyvästelemään, mutta et ollut paikalla...
Sisään!
Hei. Otan osaa.
Kuulin juuri. Olivatko hautajaiset tänään? – Kukaan ei tiennyt niistä.
Veljelläni ei juuri ollut ystäviä täällä. – Sinulla on.
Sinua ei ole näkynyt. Ajattelin, että sinulla on muuta mietittävää.
Loukkaannuin, kun annoit potkut, mutta olisin silti tullut tueksesi.
En ole antanut sinulle potkuja.
En haluaisi takertua yksityiskohtiin, –
mutta sanoit, että minusta on vain harmia, ja passitit minut tieheni.
En ollut sinä päivänä oma itseni. Sopiiko, että unohdetaan menneet?
Saanko siis työpaikkani takaisin? – Jos voit kääriä hihat heti.
Lafayettea ei ole näkynyt, ja halloweenina riittää vilskettä.
Saanko uuden työasun? Heitin vanhan roskiin.
Tänään ei käytetä tavallisia työasuja.
Eikä! – Kyllä. Haluatko työpaikkasi takaisin vai et?
Minä kostan tämän vielä, Sam. – Kiukkuisesta pupusta ei tykätä.
Samhain oli wiccojen tärkein pyhä juhla.
Silloin kunnioitettiin kuolleita ja saatiin heihin yhteys.
Nyt juhla tunnetaan halloweenina. Paksut lapset ahmivat karkkia –
ja pakenevat peloissaan ilkeitä akkoja, joita kutsutaan noidiksi.
Vampyyrit ovat pilanneet pyhimmän juhlamme maineen.
Uskonnostamme on tullut vitsi. – Vampyyrit ovat hanurista.
Jätä Lafayette rauhaan ennen kuin vampyyrit saavat tietää tästä.
He tappavat hänet ihan niin kuin sinutkin.
Jos et olisi pettänyt minua, olisin edelleen hengissä.
Minulla ei sitä paitsi ole muuta isäntää. – Lafayette on ihminen!
Hänellä on elämä elettävänään. – Sodassa on tehtävä uhrauksia.
Minä olen uhraukseni tehnyt. Nyt on sinun vuorosi.
Ei taikavoimia voi vaihtaa kuin Pokémon–kortteja!
Antaisin sisälläni olevan paskan sinulle ilomielin, jos vain osaisin!
Olet peloissasi. – Niin olen.
Sinunkin olisi syytä olla. Voimani ovat nimittäin todella pahoja.
Panen pahan pahaa vastaan.
Miksi sinä jatkat taistelua?
Antonia on poissa. Noidat pelkäävät sinua enemmän kuin vampyyreja.
Edustat nykyään kaikkea vihaamaasi. – Iho umpeen!
Anna minulle haluamani, tai vuodatan tämän ruumiin kuiviin.
Riittää! Lopeta.
Minä suostun.
Anna voimasi minulle.
Tahdon ne kaikki.
Lafayette. Anna anteeksi.
Riisu naamio syömisen ajaksi.
Sinulla on oma annos! – Syön kahden edestä.
Olkaa kiltisti, tai saatte kiertää ovelta ovelle leirintäalueella.
Haluatteko tyhjiä kaljatölkkejä ja ruokakuponkeja vai karkkia?
Coby ja Lisa, tämä on Emma. – Moi, Emma.
Aikamoinen asu, Lisa. Ketä esität? – Janellea Teiniäidit–ohjelmasta.
Älä kysy. – Mikäs sinä olet, söpöliini?
Minusta tulee joko muodonmuuttaja tai ihmissusi.
Isi on kuollut. – Justiinsa. Täytyy jatkaa töitä.
Sotamies Bellefleur.
Kuulin, että sinä kaaduit. – Minä kuulin, että pimahdit.
Se pitää paikkansa. Mitä teet täällä? – Olen ohikulkumatkalla.
Näytät kamalalta! – Olen zombi.
Odotas, kun näet vaimoni. Arlene!
Arlene Fowler–Bellefleur, kersantti Patrick Devins merijalkaväestä.
Tämä on kunnia, rouva Bellefleur. – Hauska tavata.
Terry ei ole puhunut teistä mitään. – Hyvä. Eipähän tarvitse valehdella.
Ehditkö yhdelle miehen kanssa, jonka hengen pelastit? Kahdesti.
Oletko leppynyt? – Kuka voisi olla vihainen tuollaiselle pupulle?
Sam keksi tavan näpäyttää minua.
Minun olisi pitänyt kiittää sinua. – En olisi saanut suuttua.
Se oli ihan ymmärrettävää.
Missä Debbie on?
Alcide, mitä on tapahtunut? – Olit oikeassa hänestä.
Hänhän on muuttunut. – Emme me miksikään muutu.
Tiedän, ettet halua uskoa sitä, enkä tullut tänne saarnaamaan.
Miksi minusta tuntuu, että aiot silti tehdä niin?
Sanoit kerran, että jos olisit fiksu, –
olisit rakastunut johonkuhun kaltaiseeni.
Älä. – Kaikki tolkuttavat, että pitää kuunnella sydäntään.
Entä jos sydän käskee tehdä samoja typeryyksiä kerta toisensa jälkeen?
Entä jos ei pitäisikään kuunnella sydämen ääntä vaan järjen ääntä?
Ymmärrän, että olet loukkaantunut. – Ei. Silmäni ovat avautuneet.
Debbie on historiaa, lopullisesti. En enää jaksa jatkuvia murheita.
Sinunkaan ei tarvitse enää jaksaa. – En voi päättää, ketä rakastan.
Olen kyllä yrittänyt.
Yritä kovemmin.
Herveaux. Missä?
Oletko varma?
Lähden heti tulemaan.
Minun on mentävä. – Voinko auttaa jotenkin?
Mieti sitä, mitä sanoin. Ja yritä pysyä hengissä.
Teen parhaani.
Lafayette? Jesus? Onko täällä ketään?
Huhuu?
Lafayette?
Sookie, saanko lainata sytytintä? – Säikähdin puolikuoliaaksi, Holly!
Keiju minä vain olen. Niitä on turha pelätä. – Niin.
Ethän pane pahaksesi?
Minäkin olen aina säikky halloweenina.
Me wiccat kutsumme halloweenia samhainiksi tai uudeksivuodeksi.
Elävien ja kuolleiden maailman välinen raja on tänään ohuimmillaan.
Sen aistii.
Haluatko? – Ei, kiitos.
Pilvessä en pysty sulkemaan toisten ajatuksia mielestäni.
Minua tämä rauhoittaa. Luontoäidin Valiumia.
Minulla on ollut karmiva olo koko päivän.
Johtuu varmaan kokemastamme. – Minustakin on tuntunut oudolta.
Tara? Mitä on tapahtunut?
Hän on tullut takaisin. – Kuka?
Marnie. – Näimme hänen kuolevan.
Hän on tappanut Jesusin. Hän on tainnut vallata Lafayetten.
Kiitos, Ginger. Ericiä ei ole näkynyt pimeän tulon jälkeen.
Entä Bill? – Hän ei vastaa puhelimeen.
Löytyi. – Kannatko suolaa käsilaukussa?
Suolaa, salviaa ja Josie–tädin hius– suortuvaa. Wiccan ensiapupakkaus.
Onko kummallakaan teistä peiliä? Kiitos.
Oletko tehnyt tällaista aiemmin? – En.
Yleensä minä vain pyydän henkiä varjelemaan poikiani vaikeuksilta.
Se on toiminut tähän asti.
Lafayettea on suojeltava. Jos Bill ja Eric kuulevat Marnien tempusta...
Minusta vähän tuntuu, että he tietävät siitä jo.
Mikä neuvoksi, Teidän Majesteettinne?
Voisit kutsua Pamia. – Sinä voisit kutsua Jessicaa.
Olet siis valmis uhraamaan minun jälkeläiseni, mutta et omaasi.
Sepä raukkamaista. – Pidin sinusta enemmän, kun et ollut oma itsesi.
Sookie! – Sookie!
Kuten ystävänne Lafayette sanoisi, sitä saa, mitä tilaa, nartut.
Lafayette! Marnie, ole kiltti ja luovu suunnitelmastasi.
Suojelet vampyyreja kaikesta huolimatta.
Billin ja Ericin tappaminen ei muuta menneitä. – Kosto ei tuo rauhaa.
Rauhasta on turha haaveilla ennen kuin te vampyyrit olette maksaneet –
minun, Antonian ja muiden naisten kiduttamisesta ja tappamisesta!
Olette halunneet tukahduttaa teitä vanhemmat ja vahvemmat voimat!
Mitä hyötyä tästä on?
Meitä on miljoonia, ja määrämme vain kasvaa.
Et voi voittaa. – Olen jo kuollut, kiitos teidän.
Minulla ei ole enää mitään menetettävää.
Ei!
Sookie, tuo on yhä Lafayette! – En anna Billin ja Ericin kuolla.
Otetaan toisiamme käsistä. Äkkiä!
Anteeksi, Lafayette.
Kuulkaa meitä, suojelevat henget: ystävät, sukulaiset ja esivanhemmat.
Kutsumme teitä näin samhainina. Astukaa elävien maailmaan.
Kuulkaa meitä, suojelevat henget...
Eric ja Bill, älkää vain kuolko.
Marnie.
Siskoni. – Tulit takaisin.
Tiesin, että tulisit.
Ei, Antonia!
Vampyyreillakin on tarkoituksensa. – Miten niin? He murhasivat meidät!
Heidän julmuutensa saattoi meidät kaksi yhteen.
Tulin hakemaan sinut kotiin.
Minulla on vielä tehtävää. – Eikä ole!
Mummi? – Voi hyvä jumalatar.
Lafayette!
En halua vielä lähteä täältä. En ole valmis. Ole kiltti!
Jäin 400 vuodeksi nalkkiin kahden maailman väliin.
Olin eksyksissä, ja vihani teki minut hulluksi.
En halua sinulle samaa kohtaloa. – Entä omat haluni?
Ketään ei kiinnosta, mitä minä tahdon!
Olen aina saanut pelätä, –
koska kuolleet ovat kuiskutelleet korviini.
Olen joutunut välittämään viestejänne –
ja vaikuttanut kummajaiselta!
Karmivalta ja säälittävältä sekopäältä, joka mutisee itsekseen.
Tilanne on muuttunut. – Niin on.
Minua ei enää pelota. Minulla on nyt todellista valtaa.
Haluatko tosiaan viedä sen minulta?
Annatko heidän voittaa? – Voi, Marnie.
Etkö sinä ymmärrä? Elämä on yhtä tuskaa, –
mutta kärsimyksesi ja pelkosi menettävät pian merkityksensä.
Saat rauhan, toisin kuin he.
He joutuvat vaeltamaan maan päällä ikuisesti.
Se ei ole mikään voitto.
Anna tulla, sillä tuolle ei ole sijaa siellä, minne me menemme.
Tämä on ihan perseestä. – Muutos ottaa koville.
Mummi?
Älä lähde. – Minun on pakko, kultaseni.
Olen aivan eksyksissä ilman sinua. En tiedä, mitä tehdä.
Kyllä tiedät. Löydät vastauksen sydämestäsi, kuten aina.
Yksinäisyyttä ei tarvitse pelätä, Sookie.
Jokainen on yksin kuoleman hetkellä.
Lafayette? Kuuletko sinä?
Sano nyt helvetti jotain!
Kyllä tämä tästä. – Anteeksi!
Meillä on aika rapsakka olo.
Minä voin siivota pöydät, kantaa ihmisille ruokaa ja juomaa –
ja viedä hemmetti roskatkin!
Täällä ei selvästi ole enää muita töissä. Kummat ämmät!
Kylläpäs sinä näytät nätiltä.
Näen unta. Tämä ei ole totta. Herätys, Arlene.
Herätys. Auts.
En tee sinulle pahaa. Rakastan sinua. Sinua ja lastamme.
Jumala sanoi "Hus!", ja paholainen otti jalat alleen.
Ylistetty olkoon Jeesus.
Tulin varoittamaan sinua. Se mies tietää ikävyyksiä.
Terrykö? Ei.
Hän on hyvä ihminen. – Kohtasin hänen menneisyytensä haamut.
Ne tulevat vielä kummittelemaan. – Arlene!
Pakene. Kuulitko? Pakene!
Onko kaikki hyvin? Pelästyitkö jotain?
Terry on tässä. Olet turvassa.
Ei ole karkkia! Te saamarin kakarat heititte taas taloani kananmunilla.
Pidätän teidät!
Jason, mitä kasvoillesi on tapahtunut?
Näenkö taas unta? Jos hupun alta ilmestyy Hoyt, tyrmään hänet.
Kerroitko hänelle meistä? – Kerroin.
Hän suhtautui siihen aika hyvin.
Satutitko häntä? – En koskenutkaan häneen.
Kutsu minut sisään.
En halua olla tyttöystäväsi.
Mitä?
Päätin juuri vakavan suhteen. Elämäni ainoan suhteen.
En ole valmis seurustelemaan kanssasi.
Ai jaa.
Olisit sanonut tuon ennen kuin otin selkääni.
Mitäs menit kertomaan Hoytille. – Halusin olla reilu häntä kohtaan.
Mistä lähtien Jason Stackhouse on miettinyt, mikä on reilua?
Et tunne minua kovin hyvin.
Olet oikeassa. Tutustun vasta itseenikin, –
mutta en halua satuttaa sinua samalla tavalla kuin Hoytia.
Siksi haluan tietää, riittääkö tämä tällä erää.
Koska... haluaisin jatkaa näin.
Tiedätkö mitä?
Olet vaarallinen. – Niin olen.
Missä helvetissä Eric on? – En minä tiedä.
Sookie kyseli hänen peräänsä. – Sookie?
Olen kurkkuani myöten täynnä Sookiea ja hänen keijuvaginaansa!
Ja hänen älytöntä nimeään. Sookie saa luvan painua helvettiin!
Olen elänyt Ericin kanssa yli 100 vuotta.
Hän on vietellyt huippumalleja ja sylkenyt heidän luitaan suustaan.
Kuinka joku Sookie–niminen ämmä voi viedä hänet minulta?
Älä helvetti koske minuun!
Yritä saada nukuttua. – Mä tapoin Jesusin.
Etkä tappanut. Et ollut oma itsesi.
Älä syytä itseäsi siitä, mitä tapahtui. Olet minulle tosi tärkeä.
Selviämme tästä yhdessä niin kuin kaikesta muustakin.
Vai mitä?
Olen ihan lähellä, jos tarvitset minua.
Tekeekö kipeää?
Jos haluat, että lopetamme...
Eiköhän nyt riitä.
Pelastit minut.
Meidät molemmat.
Oli minun vuoroni. – Kiitos.
Ei kestä kiittää. En osaa kuvitella, millaista elämäni olisi ilman sinua.
Tai sinua.
En jaksa tätä enää. Minua revitään kahteen suuntaan.
Mitä tahansa teenkin, loukkaan jompaakumpaa teistä.
Haluan vain, että olet onnellinen.
Jos Eric tekee sinut onnelliseksi, annan teille siunaukseni.
Kuulitko? Bill hyväksyy sen, että me kaksi olemme yhdessä.
Bill pilasi mahdollisuutensa valehtelemalla. – Hän suojeli minua.
Minä valehtelin suojellakseni sinua, ja sinä vedätit meitä, minkä ehdit.
Hirveä sotku.
Saat anteeksi.
Olet rakastanut minua ihan yhtä paljon kuin minä sinua.
Ja olemme loukanneet toisiamme yhtä pahasti. Annathan anteeksi?
Sookie.
En voi olla antamatta.
Olet elämäni nainen. – Tiedän. Se vain vaikeuttaa tilannetta.
Totta puhuakseni en rakastunut vain hassuun, viattomaan Ericiin.
Vaikka osaatkin olla todella häijy ja petollinen, –
perimmäinen hyvyytesi riipaisee sydäntäni, –
koska olen aina tavallaan halunnut sinua.
Et joudu katumaan. – Kadun jo.
Vietimme yhdessä unohtumattomia hetkiä, mutta juttumme on nyt ohi.
Ei sen tarvitse olla. – Keksin vain yhden ratkaisun.
En voi valita teistä kumpaakaan. – Älä!
En ole ikinä joutunut tekemään näin vaikeaa päätöstä, –
mutta tiedän, että näin on paras meidän kaikkien kannalta.
Älkää kumpikaan yrittäkö kääntää päätäni.
Jesus?
Säkö täällä olet?
Voi helvetti, kulta. Mitä mä menin tekemään?
Anna anteeksi.
Ei se mitään. – Miten niin? Mähän tapoin sut.
Mikään ei ole pysyvää. Olisin varmaan kuitenkin saanut syövän.
Olisin kuollut osaamattoman hoitsun armoilla.
Hän olisi sekoillut tipan kanssa ja aiheuttanut makuuhaavoja.
Kohtaloni ei haittaa minua. – Mua haittaa!
Mä murhasin rakastamani kundin. Miten mä voin elää sen kanssa?
Sen kuin hengittelet, muru.
Niin helppoa se on.
Jesus, odota. Älä jätä mua.
Minähän olen kuollut. Mutta sinä olet välittäjä.
Olen aina kanssasi.
Neiti Cleary!
Hauskaa halloweenia, seriffi Bellefleur. – Sano minua Andyksi.
Anteeksi, että vein viimeksi kukkasi. – Ei se mitään.
Olit hermostunut. – En, vaan narkkari. Vedin V:tä.
Luulin, että tarvitsin sitä työssäni ja lähestyäkseni kauniita naisia.
V:n ansiosta en tuntenut olevani luuseri. Homma toimi aikansa.
Kunnes se ei enää toiminut.
Kuulehan.
Olet herttainen, mutta tämä on minulle liikaa juuri nyt.
Ymmärrän. Minulla on luurankoja kaapissa.
Halusin vain kertoa, että olen kuivilla, kaipaan seuraa –
ja voisin tehdä jonkun onnelliseksi, jos saisin siihen tilaisuuden.
Öitä.
Seriffi Andy.
Halataanko?
Se tulisi tarpeeseen tämän illan tapahtumien jälkeen.
Enkö saisi millään sinua jäämään tänne?
Jäisin mielelläni, mutta Emma ei taida vielä olla valmis siihen.
Vien hänet kotiin nukkumaan. – Hyvä on.
Sinä ja Emma olette parasta... – Sen sanominen ääneen tietää huonoa.
Oletko sinä taikauskoinen?
Minusta vain tuntuu, että jos olemme liian söpö pari, –
tapahtuu jotain kamalaa.
Uskon, että elämä on luonteeltaan väkivaltaista ja julmaa.
Kun kohdalle sattuu jotain hyvää, siitä on pysähdyttävä nauttimaan.
On oltava kiitollinen.
No eipä kestä. – Samoin.
Öitä. – Öitä.
Aiotko sinä tosiaan lähteä?
Aion.
Jos et nauttinut, kerro ihmeessä, mistä pidät.
Kyllä minä nautin. Oikein kovasti.
Voisimmeko kokeilla ensi kerralla suuseksiä?
Hoyt arkaili sitä. Hän taisi pelätä kulmahampaitani.
Kyllä se sopii, mutta...
Voisimmeko olla puhumatta Hoytista?
Tietenkin, anteeksi. Minulla ei vain ole muita vertailukohtia.
Tuntuuko sinusta, että minusta puuttuu jotain?
Lähdetkö sinä sen takia? – Mitä?
Ei minusta tunnu siltä. Miksi kysyt?
Jäin vain miettimään Hoytin puheita.
Meidänhän ei pitänyt enää puhua hänestä.
Kuule.
Olet hauska. Ja kuuma pakkaus.
Enkä ole nähnyt kellään toisella yhtä seksikkäitä lonkkaluita.
Lähden, koska minulle tuli seksistä nälkä.
En halua juoda vertasi, koska en ole valmis niin läheiseen suhteeseen.
Ainakaan vielä.
Aiotko huumata jonkun ventovieraan ja juoda hänen vertaan?
Aion.
Okei.
Ymmärrän. Eiväthän huoratkaan suostu suutelemaan.
En siis pidä sinua huorana. – Ehkä minä voisin esittää huoraa.
Jos tykkäät sellaisesta.
Olet eri maata kuin naiset, joiden kanssa olen ollut.
Ja minä olen sentään ollut monen naisen kanssa.
Tuo oli herttaisesti sanottu.
Anteeksi.
Verensokerini on alhaalla.
Nähdään taas.
Arvasin, että tulisit takaisin.
Pastori Newlin. – Karkki vai kepponen?
Milloin tämä tapahtui? – Ehkä viime yönä. En muista.
Anteeksi nyt, pomo, mutta tuntuu kuin muistini olisi pyyhitty.
Helvetti, sinut on huumattu. – Miksi vampyyri huumaisi minut?
Tai kaivaisi kuopan parkkihalliin?
Nan Flanagan. Arvelimmekin, että tulisit.
Hei, Nan. Ja homot vartijapojut.
Loistavaa. Kaksi kärpästä yhdellä iskulla.
Marniesta ei ole enää huolta. – Simsalabim, noita on kuollut. Jee.
Kuningas osoitti suurta johtajuutta vaarallisessa tilanteessa.
Saisit suudella hänen sormustaan. – Miksi? Nuolet jo hänen persettään.
Joutuisitpa kuuntelemaan samaa paskaa kuin minä edes yhden yön.
Tajuaisit, miten vähän noitaongelmanne minua kiinnostaa.
Tai takapajuinen valtakuntanne. – Miksi sitten tunnut olevan hiilenä?
Tunnunko? Se voi johtua siitä, että otin loparit!
Vampyyriliitostako? – Ja vallanpitäjien ryhmästä.
Eivät vallanpitäjät voi ottaa lopareita. – No, sain potkut.
Oletimme, että meidät halutaan teloittaa. – Niin halutaankin.
Minut lähetettiin vielä panemaan tuomionne täytäntöön.
Tajusin, että minut tapettaisiin seuraavaksi. Olen elänyt 816 vuotta.
Minua ei sysätä syrjään niin kuin läskiä vaimoa!
Kapinoitko sinä siis Vampyyriliittoa ja vallanpitäjiä vastaan?
Pitäisikö meidän liittyä kapinaan? – Emme ole ainoita.
Eräät ryhmät eivät ole koskaan hyväksyneet nykymenoa.
Northman tietää, mistä puhun. – Miten hyötyisimme kapinoinnista?
Ai henkiin jäämisen lisäksi? Miettikää sitä keijutarjoilijaa.
Telepatiakyky, mikroaaltosormet. Kyllä minä hoksasin, mikä hän on.
Ainakin parituhatta vampyyria tekisi mitä vain saadakseen hänen vertaan.
Sookie on vapaata riistaa. Hän ei ole kummankaan meistä.
Hän tuoksuu todella hyvältä, mutta ei sen takia kannata kuolla.
Te yritätte hämätä. Näin, miten te molemmat katsoitte häntä.
Olitte kuin kaksi koiranpentua, jotka kuolasivat saman luun perään.
Saatanan...
Me emme ole mitään helvetin koiranpentuja!
Mikä lehmä.
Tara? Oletko sinä vielä hereillä?
Tara?
Debbie?
Mitä sinä aiot? – Minun olisi pitänyt tehdä tämä jo ajat sitten.
Sookie!
Tara!
Ole kiltti, älä tapa minua!
Tara?
Tara, ei!
Ei!
Apua! Apua...
Tulkaa joku auttamaan! Voi luoja.
Hyvä jumala. Apua!